American Airlines flight 9 vestover er klar til avgang.
Boarding til flight 9 i gate tre, avgang omgaende.
- Ja? - Har du noe til Boone City?
Tre daglige flighter, men det er ingen plasser pa dem.
- Vil du reservere billett? - Ja.
- Hva er navnet? - Derry. D-E-R-R-Y. Fred.
- Hvor lang tid tar det? - Det er plass pa flight 37 den 19.
Jeg kan ikke vente sa lenge. Jeg er nettopp tilbake fra Europa, og vil hjem.
- Det er lang venteliste. - Det skulle ligge billetter til meg her.
- Jeg heter George H Gibbons. - De er her.
- Takk. - Kan vi veie bagasjen din?
- Sett dem der, takk. - Beklager.
Du kan prøve hos Luftvapenet, kaptein.
- Hvor er de? - Ute av terminalen over flyplassen.
Takk.
- Du har syv kilo overvekt. - Det er i orden. Hvor mye koster det?
LUFTVAPENETS LUFTTRANSPORT
Sann, sir.
Flight 93 til Denver, San Francisco og Seattle.
Flyet er innstilt inntil videre.
- Ja? - Har du noe til Detroit?
- Nei. Hva med Cleveland? - Cleveland?
- Fyll ut dette. - Jeg skal vel til Cleveland.
- Det er en hyggelig by. - Ja, men jeg bor i Detroit.
Hva er sjansen for plass til Boone City?
Har du permpapirene?
Ja.
Jeg har ikke noe na, men fyll ut denne, sa roper jeg det opp hvis det er noe.
Jeg far vel bare vente.
Jeg trenger et par menn til a bære dette ut til flyet.
Kom igjen.
- Det veier nok et tonn. - Hva er i veien? Trøtt?
Kom igjen. Denne veien.
Pass pa ned trappene.
Har du den?
- Pass pa ned trappene. - Ryggen min verker.
- Kaptein Fred Derry. - Kommer.
- Parrish. Homer Parrish. - Her.
Er du Derry? Parrish?
HK har ringt. Det er et B-17-fly som skal til Boone City.
Det har mange stopp, men du kommer nok frem i morgen ettermiddag.
- Det er alle tiders. - Skriv under her.
Det skal bli supert a komme hjem.
- Vær sa god, sjømann. - Skriv under her...
- Jeg gjør det for deg. - Tror du ikke jeg kan stave navnet mitt?
Nei, jeg tenkte bare at...
Jeg vet det. Takk.
Du far forte deg. Flyet letter snart.
OK. Takk. Kom igjen, sjømann.
Hvor er sakene dine? Unnskyld oss, korporal.
- Bor du i Boone City? - Ja, kaptein.
Glem rangen. Jeg er ferdig.
- Hvor i Boone bor du? - Pa West 17th Street.
Vet du hvor Jackson High er? Det er ikke sa langt unna.
- Hei, sersjant. - Star til?
- Jeg heter Fred Derry. - Al Stephenson.
- Og dette er Homer... Hva er det? - Parrish.
- Hyggelig a treffe deg. - Er du fra Boone ogsa?
- Ja visst. - Nar var du sist hjemme?
For et par arhundrer siden.
La oss sitte i radiorommet nar vi letter.
Da kan vi sitte foran med god utsikt over USA.
Se pa bilene der nede. Du kan ogsa se folkene i dem.
Det ser ut som vi flyr etter veikart.
- Har du ikke fløyet i et før? - Dette er min første flytur.
Jeg sa mange fly. Jeg tjente pa hangarskip.
Men jeg visste ikke at ting var sa vakre herfra.
Det er veldig vakkert.
Jeg syntes ikke det før. Dette var kontoret mitt.
- Var du bombekaster? - Ja. Det er her bombesiktet var.
Jeg satt mye pa kne her.
- Og ba? - Ja, det ogsa.
- Sigarett? - Takk.
Det gar bra.
Her, jeg har fyrstikker.
- Takk. - Takk.
- Er dere overtroiske? - Bare gjør det.
Det er jeg.
Dere skulle sett meg apne en ølflaske.
- Du har ikke noe a bekymre deg for. - Takk.
- Du sa vel mange slag? - Nei, jeg sa ikke stort av krigen.
- Ikke som dere gjorde. - Prøver du a lure forsvaret?
Nei, jeg jobbet i verkstedet under dekk.
Jeg var med i mange slag.
Men jeg sa aldri en japaner eller hørte granaten.
Da vi ble senket, vet jeg bare at det var mange branner og eksplosjoner.
Jeg ble kastet til siden og forbrent.
Da jeg kom til bevissthet, var jeg pa en krysser, og hendene mine var borte.
- Etter det har jeg hatt det lett. - Lett?
Ja. De tok seg av meg. De trente meg til a bruke disse.
Jeg kan ringe og kjøre bil. Jeg kan ogsa legge mynter pa jukeboksen.
Det gar bra. Men...
Men hva?
Jeg har kjæreste.
- Vet hun hva som skjedde? - Ja. Alle vet det.
Men de vet ikke hvordan de ser ut.
- Hva heter kjæresten din? - Wilma.
Vi gikk pa high school sammen.
- Vedder pa at Wilma er super. - Det er hun.
Og det gar nok bra. Vent og se.
Ja. Vent og se.
Wilma er bare barnet. Hun har aldri sett kroker som dette.
Vent til jeg kommer hjem og forteller alle om flyturen.
Jeg er den første fra familien som har flydd.
Husker du hvordan det føltes a dra i krigen?
- Like godt som mitt eget navn. - Jeg føler det likedan na.
Bare mer.
Jeg vet hva du mener.
Jeg er vel bare nervøs over a være ute av militæret.
Det som skremmer meg mest, er at alle vil prøve a rehabilitere meg.
Jeg vil bare ha god jobb, en mild fremtid, og et stort nok hus til meg og kona.
Far jeg det, skal de se rehabilitering.
Det er ikke for mye a be om.
- Er du gift? - Jepp.
Hvor lenge har du vært det?
I 20 ar.
Milde mane.
Vi hadde ikke vært sammen 20 dager før jeg ble sendt bort.
Jeg giftet meg med en jente jeg traff under treningen i Texas.
Na kan dere jo bli kjent.
Ja.
Lurer pa hvordan Homer klarer seg med jenta si.
Haper Wilma er en super jente.
Byen har ikke endret seg stort.
Nei.
Der er golfbanen. Folk spiller golf.
Som om ikke noe har skjedd.
Det er fotballbanen til Jackson High.
Skulle gjerne hatt en dollar for alle ballene jeg har kastet der.
Gode, gamle Jackson High.
- Det ma være den nye flyplassen. - Ja, na setter vi kurs mot den.
Milde mane.
Jeg visste ikke at det fantes sa mange fly.
- Og de sender dem pa skraphaugen. - Hva?
De hadde vi hatt bruk for i 1943.
Ja, helt klart.
Noen ser splitter nye ut. Fra fabrikken til dynga.
De duger ikke til annet lenger.
Vi far ga baki før han lander.
Der er stadionen.
- Hvordan gar det for Beavers? - Pa sjette plass.
Fremdeles i andredivisjon.
SKAL DET VÆRE EN PØLSE I BRØD?
BRUKTBILER
GOD MAT
SKOPUSSING
Der er Butch's Place.
Jøje, Butch har fatt seg neonskilt.
Har dere vært der? Butch Engle som driver det er onkelen min.
Super kar. Men familien synes ikke han er respektabel fordi han selger brennevin.
- Beste sjappa i byen. - La oss treffes der en gang.
Dette er gata mi.
- 1517? - Det er det fjerde huset herfra.
Jeg lurer pa om Wilma er hjemme.
Skal vi dra til Butch's Place?
Vi kan ta et par drinker, og sa dra hjem.
Du er hjemme na.
Vi ses.
- Ha det. - Vi ses.
- Hvor skal vi na? - Et øyeblikk.
Det er Homer. Mamma. Pappa. Homer er her.
Kom bort.
- Gutten min. - Skatt.
Det er godt a se deg.
- Er ikke dette vidunderlig? - Der er Wilma.
Kom igjen.
Jeg skal bære den.
Hva er i veien, mamma?
Det er ikke noe.
Moren din er bare sa glad for a se deg hjemme.
Ja, jeg vet det.
Det skal Marinen ha. De lærte ham a bruke krokene.
De kan ikke trene ham til a legge armene rundt en jente og stryke henne over haret.
- Er det neste kryss? - Ja, neste til venstre.
La oss sette deg av først.
Nei, du er nestemann.
Og vi skal ikke til Butch's og ta en drink heller.
Føles som jeg skal i slag.
Det er litt av et hus. Er du pensjonert smugler, eller?
lkke sa fornemt, nei. Jeg er bankier.
- Hvor mye? - Hendene opp av lommen.
- Jeg har høyere rang enn deg. - Ja, sir, kaptein, sir.
- Lykke til, kompis. - Takk.
Ja, det skal jeg.
Ja, sir.
Et øyeblikk.
- Hvem ønsker du a se? - Mrs Stephenson.
Et øyeblikk. Jeg skal si fra at du er her.
Legg pa røret. Jeg er mannen hennes.
- Er du Mr Stephenson? - Sersjant Stephenson.
Hva ventet du? En general med fire stjerner?
Jeg er lei for at du matte vente.
- Fjerde etasje. - Ja, sir.
Jeg skal apne, Peg.
Hvor er mamma?
Hvem er pa døra, Peggy?
Rob, hvem var...?
- Jeg ser fryktelig ut. - Sier hvem?
- Det er ikke rettferdig a overraske oss. - Jeg ringte fra Portland.
- Du sa du ikke kom hjem pa... - Det var et fly til Welburn.
Jeg trodde ikke vi ville komme oss videre, men vi suste rett gjennom.
- Gar det bra? - Ja.
- Gar det bra med deg? - Selvsagt.
- La meg se pa deg. - Ikke se na, jeg ma barbere meg.
Hvis det er greit, mamma...
Pappa...
Jeg ringer Kenworthy-familien og sier vi ikke kommer.
- Kenworthy? - Ja.
Sønnen min. Og datteren min. Jeg gjenkjenner dere ikke. Hva har skjedd?
Bare noen ars normal vekst. Er det ikke godkjent?
Jeg vet ikke enna. Jeg ma ha mer tid a bli kjent med dere pa.
Alice, dette er Milly. Jeg er veldig lei meg, men vi kan ikke komme.
Jeg mener at jeg er veldig glad.
Du skjønner, Al...
Mannen min.
Ja. Han er hjemme.
- Freddy. - Hortense.
Pat.
Det er Freddy. Han er hjemme igjen.
- Hallo, pappa. - Hadde vi bare visst at du kom.
Da skulle vi ryddet opp.
Har du ikke noe a si til din egen sønn?
- Glad for a se deg. - Se pa ham.
Se pa heltesønnen din. Alle de fine ordenene pa brystet.
Fortell faren din hvordan du fikk dem og hva de betyr.
- Hvor er Marie? - Marie?
- Ja. Er hun ute? - Marie er ikke her.
- Kommer hun snart hjem? - Hun bor ikke sammen med oss.
- Hun leier en leilighet i sentrum. - Hvorfor var det ingen som skrev det?
Vi ville ikke engste deg, siden du var sa langt borte.
Det passet ikke for henne a bo her etter at hun tok den jobben.
Men vi sendte henne brevene og sjekkene fra deg.
Har hun fatt jobb? Hvor da?
Pa en nattklubb. Jeg vet ikke hvilken.
Den stakkars jenta jobber alle døgnets tider.
- Hvor bor hun? - I Grandview Arms pa Pine Street.
Det er ikke noe a bekymre seg for. Det gar bra med Marie.
Vi sa henne til jul. Hun hadde med fine presanger.
- Hun er godhjertet. - Nar begynner hun pa jobben?
Pa kvelden, tenker jeg.
Kan jeg sette igjen sakene mine her? Jeg skal hente dem siden.
Skal du ikke bli og fa deg noe mat?
Nei takk.
Ha det. Jeg kommer tilbake.
- Jeg er glad du er hjemme. - Det er fint a være hjemme.
Her.
Her er et samuraisverd.
Takk, pappa.
Og her er et flagg jeg fant pa en død, japansk soldat.
Det er skrevet beskjeder om hell og lykke fra familien hans.
Jeg vet det. Japanerne setter stor pris pa familien.
De er helt ulike oss.
Du var i Hiroshima, var du ikke?
Sa du virkningene av radioaktiviteten hos dem som hadde overlevd?
Nei. Burde jeg ha gjort det?
Vi har studert atomenergi pa skolen.
Fysikklæreren sier at vi har nadd et punkt
hvor menneskerasen enten ma lære a leve side om side, ellers...
- Ellers. - Det stemmer.
Nar man kombinerer atomenergi med jetfremdrift, radar og fjernstyrte missiler,
sa tenk deg...
Du bare tuller.
Du har vært alle de stedene og sett alt mulig.
Jeg har ikke sett noe.
Jeg burde blitt hjemme og funnet ut av hva som egentlig star pa.
Jeg er ferdig med a vaske opp.
Hvorfor gjorde du det? Har tjenestepiken fri?
Hun gikk ut for tre ar siden, og vi har ikke sett henne siden.
Men det er i orden, for jeg tok et kurs i husholdning.
Hva har skjedd med denne familien? Atomenergi og vitenskapelig effektivitet...
Det var krig. Du hørte om det. Alle de problemene pa hjemmefronten.
Vi leste om dem i Stars and Stripes. Vi syntes synd pa de sivile.
Men du trenger ikke engste deg for oss. Vi takler problemene. Vi er tøffe.
Har du ikke lekser?
Jo.
- God natt. - Hvorfor ma dere ga?
Skal du ikke ta med deg gavene fra far?
Takk skal du ha for de tingene.
God natt. Vi ses i morgen.
- God natt, mamma. - God natt, skatt.
Fint at du er her, pappa. Na blir alt som det pleier.
Ellers blir jeg kanskje gal selv.
Hva synes du om barna?
Barna?
Jeg kjenner dem ikke igjen. De er blitt sa gamle.
Jeg prøvde a holde dem slik de var da du dro, men de forsvant for meg.
- Peggy ma ha mange kjærester. - Hun er veldig populær.
- Har hun sett seg ut en spesiell? - Hun har ikke fortalt om noen.
Men du har vel fortalt henne alt hun bør vite?
Hva da, for eksempel?
Har du?
Hun har jobbet i to ar pa sykehus. Hun vet mer enn noen av oss.
- Vi du ha en sigarett? - Har du glemt at jeg ikke røyker?
- Unnskyld. - Det er greit, skatt.
Ja, det er skremmende.
Hva da?
Ungdommen.
Møtte du ikke unge mennesker i forsvaret?
Nei, alle var gamle menn, som meg.
Ja...
Det er grusomt a være gammel, hva?
- Kan du sette deg og slappe av? - Jeg slapper av mens jeg star.
Er det noe a drikke i huset?
Jeg skal sjekke.
Vi har ikke bacon til pappas frokost. Jeg skal kjøpe noe i morgen tidlig.
Er det all alkoholen vi har igjen?
Dessverre.
Hvis han bare hadde advart om at han kom hjem i dag.
Ta det med ro.
Da kunne vi ha handlet inn.
Jeg vet det er vanskelig, men det er bare fordi pappa er sa glad i deg,
og han har vært borte sa lenge og savnet deg sa veldig.
Han kan ikke bare komme inn og være helt normal.
Jeg har en super idé. La oss dra ut pa byen alle tre.
- I kveld? - Ja.
- For a feire at jeg er hjemme igjen. - Ikke jeg.
Nei, du ogsa. Alle tre. Jeg vil gjøre noe og se noe.
Jeg har vært i jungelen og blant de ville sa lenge,
at jeg ma se at jeg er i sivilisasjonen igjen.
Rupert, en til her.
Etter min mening ser fremtiden mørk ut for dette landet.
Vi opplever et oppsving etter krigen, men na vender utviklingen seg snart.
Neste ar vil vi se depresjon og arbeidsløshet.
- Vil du ha en sigar? - Nei takk. Jeg har pipa mi.
Fikk du ikke tobakksvanen i Marinen?
Bare sigaretter, Mr Cameron. Takk.
Wilma forteller at du var pa Filippinene.
Jeg var i nabolaget der, Mrs Cameron, men jeg sa ikke noe.
- Møtte du general MacArthur? - Nei.
- Jeg har fyr. - Nei, det gar bra.
Jeg har selv.
- Luella. - Ja, pappa?
Jeg har alltid syntes han var en kjekk kar.
- Hvem? - General MacArthur.
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei, sett deg du.
- Limonade? - Takk skal du ha.
- Skal du fa deg jobb? - Jeg...
Det er for snart for Homer til a tenke pa jobb.
Han har nettopp blitt utskrevet.
Ja, men om noen fa maneder far du ikke de samme mulighetene som i dag.
Kanskje du vil prøve i min bransje - forsikring? Vi ansetter veteraner.
Menn som har handikap er gode selgere.
Kom innom kontoret, sa kan vi ta en prat om det.
- Jeg er lei meg. - Det er i orden.
Teppet tar ingen skade. Ga og hent et oppvaskhandkle.
Der er det et annet et.
Wilma kan holde det for deg.
Nei takk. Hvis det er greit, vil jeg strekke pa beina.
Hvor er Homer?
Han gikk ut.
Det er hjemme vi gutter burde være
I Guds fedreland
Pick-Up Café. Stans her, sjafør.
Er det ikke pa tide a ga hjem og legge seg?
Absolutt. Sov. Men det første vi ma gjøre er a stanse og ta en liten drink.
Ingen krangling. Bare én drink.
Bli med inn og ta en drink med oss, sjafør.
Fint a se deg.
Vennen min sa du var hjemme, men jeg forventet ikke...
Min gamle skipskamerat. Sett deg.
Sa du tok radet mitt og kom til Butch's? La oss ta en drink.
- Hei, Steve. - Det er godt at du er hjemme.
Bare kom med labben. Den biter ikke.
- Hva vil du ha? - Det spørsmalet har jeg drømt om a høre.
Før jeg var i Marinen, lot Butch meg aldri drikke brennevin.
Han belærte meg om hvor skadelig det er.
Det er annerledes na. Jeg er veteran. Gi meg en whiskey. Uten is.
- Hva sier du? - Skjenk en pils til Marinen.
- Jeg bestilte whiskey. - ØI.
ØI.
Da handler jeg i en bar som ikke familien min jobber i.
Hva gjør du her? Hvorfor er du ikke hjemme med foreldrene dine?
De la seg, og jeg var ikke trøtt, sa jeg tenkte "Jeg skal ga innom Butch."
Det er jeg glad du gjorde.
Skal for deg.
Hvordan klarer jeg meg?
- Stralende. - Takk.
Hvor har du gjort av Al?
Al er hjemme i den lekreste leiligheten i byen.
Han ser vi aldri igjen.
Dette er det beste stedet vi har vært i kveld.
Det er Al.
Hvor har du vært? Vi snakket akkurat om deg.
Jeg har vondt i ryggen.
Kom og hils pa gjengen. Dette er Homer, dette er Fred.
Homer og jeg var sammen ved slaget ved Lingayen Gulfen, men visste det ikke.
- Halla. - Star til?
Dette er onkelen min Butch.
Jeg hører du fikk deg neonskilt. Bra for deg.
- Na kan festen begynne for alvor. - Denne veien, takk.
- La oss sitte. Kom igjen. - Her er en god bas.
Sett deg. Hvor er kona di? Jeg vil treffe henne.
Jeg finner henne ikke. Hun jobber pa en nattklubb.
Vi finner ut av det før kvelden er omme.
Vi skal finkjemme byen, ikke sant?
Ja visst.
Vi har Marinen til a eskortere oss.
Homer mistet hendene. Han har kroker i steden.
De plager ikke ham, sa de burde ikke plage noen andre.
La oss sette i gang na.
- Det er telefon til deg. - Takk. Gi dem det de vil ha.
- Bare det er øl. - Hva skal det være?
- Star til? - Halla.
Fint a se deg. Du ser godt ut.
Litt graharet...
Skal.
Drikker du ikke?
- Unnskyld meg, folkens. - Selvsagt.
Det er godt a høre deg spille igjen.
Hva med "Lazy River"? Husker du den?
Sett deg.
Wilma ringte.
- Hva var hun ute etter? - Deg.
Kan jeg ikke fa være i fred?
De er glade i deg. Hvorfor gikk du hjemmefra sa de ble bekymret?
De gjorde meg nervøs.
- Hvordan da? - Ikke noe. Jeg vil ikke snakke om det.
Hvordan gjorde de deg nervøs?
De stirrer pa krokene og gjør seg umake for a se en annen vei.
Du mener at uansett hva de gjør, sa er det feil.
Skjønner de ikke at jeg bare vil bli behandlet som alle andre?
Ta pappa, for eksempel.
Han renset pipa, noe jeg har sett millioner av ganger.
Plutselig ble han bevisst pa at han hadde hender, men ikke jeg,
sa han sluttet a rense den, og prøvde a skjule hendene sine,
som om han var skyldig i noe.
Gi dem tid. De kommer over det.
Foreldrene dine vil bli vant til deg, og du vil bli vant til dem.
Sa vil alt falle til ro. Hvis det ikke blir en krig til.
Da vil ingen av oss bekymre oss, for alle er bombet i biter første dag.
Sa opp med humøret.
Kjenner du "Among My Souvenirs"?
Det er ikke noe igjen til meg
- Skal vi danse? - Det er en sjarmerende idé.
Husker du sangen?
Det er fint a se de unge more seg, hva?
Sa du er Als datter.
Ja. Det har jeg vært sa lenge jeg kan huske.
Du virker ikke som Als datter.
Jeg er faktisk ikke det. Han er sønnen min fra et tidligere ekteskap.
Hva sa du at du het?
Jeg heter Fred. Hyggelig.
Nei, du...
Du er en fortryllende, liten skapning.
- Du minner meg om kona mi. - Du sa aldri at du var gift.
Jo. Jeg har kone og to sma barn hjemme i USA.
- Men la oss glemme dem na. - Du har sa rett.
Denne kvelden er var.
Det er denslags folk burde tenke over.
Jeg lover deg at jeg skal jobbe med det straks.
Og det er én ting jeg vil spørre deg om.
Bare spør. Du trenger ikke være sjenert med meg.
Hvorfor ringer du ikke kona di?
Jeg fant ikke nummeret hennes i katalogen.
Katalogen? Vi trenger ikke ringe.
Vi er klare.
Det du trenger er en drink.
- God natt. Jeg skal hjem. - Hvorfor?
- Jeg ma. Butch skal kjøre meg. - Nei.
- Du kan ikke... - Det er i orden.
- Ikke dra. Jeg er straks tilbake. - God natt.
- Stakkars. Han ma reise hjem.
- Gir ikke det deg ideer? - Jo.
Det vil jeg gjerne.
Av med lyset.
Hva gjør vi na, kamerat?
Bare følg etter meg.
Trappetrinn.
- God natt. - God natt. Fin fest.
Er det her?
Det ser sann ut.
Dumt.
God natt. Takk for en hyggelig kveld.
Lykke til.
- Jeg skal gi ham beskjeden din. - Gjør det.
Og god natt til deg. Det har vært en glede.
- Ja. Vi ses snart. - Gjerne.
Unnskyld meg.
God natt.
Vi far vente og se om han kommer inn.
FULLT
Jeg tror ikke han vet om dette er rett sted.
Kom igjen.
Opp...
- Hvor skal alle na? - Ikke spør. Det er en overraskelse.
- De er et nydelig par, hva? - Ja.
Jeg tror de blir lykkelige sammen.
- Hvem er du? - Husker du ikke? Jeg er Peggy.
Ikke den Peggy.
Det var ergerlig.
Sa vidt jeg husker, snorker du nar du ligger pa ryggen.
Hvor er handen din?
Gi meg handen din.
...suvenirene mine
- Gar det bra med Fred? - Ja.
- Her skal du fa det komfortabelt. - Ja. God natt.
God natt, skatt.
Fiender ved fire.
Det er greit, kompis.
Du tok dem.
Han er saret.
Det brenner.
Brannen sprer seg. Det er Gadorsky.
Der gar nummer fire. Det forlater formasjonen.
Pass pa jagerflyene.
Brannen har spredd seg til vingen. Det er brann i vingen.
Flyet er ute av kontroll.
Det styrter.
Hopp.
Kom dere ut.
Gadorsky, ut av flyet.
To av fallskjermene har apnet seg.
Tre.
Ut med resten av dere.
Vakne.
- Det brenner. Ut. - Vakne.
Det brenner opp. Det blir truffet. Pass pa.
Det er i orden. Legg deg til a sove igjen.
Det er ikke noe a være redd for.
Du ma bare sove og hvile deg.
- Jeg er lei for at jeg vekte deg. - Det er i orden, men...
Jeg vet det. Du skal si "Hvor er jeg?"
Jeg skal si det siden. Du kan sove sa lenge du vil.
Fløy han 17 eller 24?
Jeg vet ikke.
- Hvilken gruppe var han i? - Det sa han ikke.
Hva snakket dere om?
Du far forte deg. Du kommer for sent pa skolen.
Milde mane.
Vi ses siden. Ha det.
Unnskyld meg. Jeg er Rob Stephenson, Peggys bror.
Hun er pa kjøkkenet og lager frokost til deg.
Jeg ma stikke. Ha det.
Sett deg.
- Kanskje dette hjelper. - Takk.
Sett deg.
Du er Peggy, ikke sant?
For siste gang, ja.
- Vil du ha egg? - Tror du at jeg klarer det?
Ja, det vil være bra for deg.
- Vil du ha eggerøre? - Sann det passer.
Bra.
Sov du godt?
Nydelig.
Det er bra.
Kan jeg hjelpe deg med det?
Du kan skjenke kaffen hvis du vil ha.
Kan jeg spørre deg om noe privat?
Ja.
Hvor sov du i gar?
Pa sofaen.
- Det er fryktelig. - Hva er fryktelig?
Jeg skulle ha dratt pa et hotell og ikke kommet hit og plaget dere.
Du plaget ingen. Vi er glade for at du er her.
Og du ville aldri fatt hotellrom.
Var jeg pagaende mot deg?
Nei. Egentlig ikke.
Det er bra. Jeg er gift, skjønner du.
Ja, jeg vet det.
Jeg ma ha vært ganske drita i gar.
Ikke sammenlignet med faren min.
Faen din? Hvem er det?
Husker du ikke Al?
Jo, gode, gamle Al.
- Hvor er han? - Han sover sikkert enna.
Sa du er Als datter.
Na har du visst styr pa det.
- Jeg føler meg mye bedre. - Det er bra.
- Er du gift? - Nei.
Du har ikke hatt tid. Men du ma ha vært forlovet.
Nei.
Hvorfor ikke? Hva er i veien med gutta her?
De beste er vel gift allerede.
- God morgen, Fred. - God morgen, Mrs...
- Jeg heter Milly. - Takk.
- Nar Al vakner, sa si hvor mye jeg... - Du er ikke ferdig med frokosten.
Appetitten er ikke pa topp. Jeg ma til sentrum.
Kanskje jeg far komme inn der kona mi bor.
Jeg skal kjøre deg. Jeg ma pa jobb pa sykehuset. Er straks tilbake.
- Jeg ma ha vært fryktelig i gar. - Nei.
Du havnet bare i darlig selskap hos Butch's og ble dritings.
Problemet var at jeg ikke fant Marie - det er kona mi.
Jeg visste ikke at hun jobbet pa nattklubb.
Det kan skje hvem som helst. Hvis Al hadde kommet senere, ville vi vært ute.
- Han ville ikke visst hvor vi var. - Hvordan gar det med Al?
- Det vet vi ikke enna. - Klar.
Nar han vakner, sa si at jeg synes han er heldig.
- Takk. - Ha det. Takk for alt.
- Hva drev du med før krigen? - Jeg var brusmaskinbetjener.
- Hva? - Brusgutt.
Er du overrasket?
Ja, litt.
Vedder pa at du lagde god isdesserter.
Det har du rett i. Jeg var en ekspert.
Jeg kastet en iskule i lufta, beregnet hastighet og høyde,
og pang! Rett i kjeksen hver gang.
Det var sikkert der jeg lærte a kaste bomber.
Hva vil du drive med na da?
Jeg skal ikke begynne pa varehuset igjen.
Jeg tror ikke det vil interessere meg lenger.
Jeg vet ikke akkurat hva jeg vil drive med,
men jeg skal ta meg god tid til a se meg om.
Etter a ha vært sa mange steder, er vel Boone City ganske kjedelig for deg.
Ikke fra der jeg sitter na, nei.
Det er ikke bare noe jeg sier. Jeg mener det pa tro og ære.
- Hvem er det? - Det er meg.
- Jeg har med frokost til deg. - Takk.
- Trodde ikke du ville sta opp enna. - Jeg drømte at jeg var hjemme.
Jeg har hatt den samme drømmen hundrevis av ganger før.
Denne gangen var den sann.
- Er jeg virkelig hjemme? - Det ser sann ut.
Og du blir behandlet som en kongelig. Spiser frokost pa senga.
Jeg minnes svakt at vi har et par barn. Stemmer det?
- Det stemmer. - Hvor har det blitt av dem?
Rob er pa skolen, og Peggy kjører med Fred til byen.
Han er alle tiders.
Er det greit?
Der er frokosten din. Jeg har arbeid a gjøre.
Det var hyggelig a snakke med deg.
Det høres ut som et permanent farvel.
Man vet aldri.
Du og kona ma komme pa middag.
Det ville vært deilig.
Det er én ting til.
Den drømmen jeg hadde. Jeg har hatt den før.
Jeg er lei meg for at den plaget deg.
Men du var veldig snill, og nevnte det ikke engang i morges.
Faktisk har du vært grei med alt.
De burde masseprodusere deg.
Kanskje jeg skal vente og se om du kommer inn.
Kanskje det er en god idé.
Ja da.
Hva er meningen...?
Halla, skatt.
Skatt, hvorfor sa du ikke fra?
- Da kunne jeg sminket meg. - Du ser fin ut.
Jeg er sa glad. Utrolig at det er deg. Kom inn, sa jeg kan se deg.
Du er skjønn.
Alle de ordenene. Du ma forklare hva de betyr.
Men ikke na.
La meg se pa deg. Hvordan visste du at jeg var her?
- Jeg kom i gar og dro til pappa... - Hvorfor kom du ikke...?
Jeg kom hit, men du var pa jobb. Jeg gikk fra nattklubb til nattklubb.
- Og sa etter meg? - Etter kona mi.
Na har du funnet henne.
- Lurer pa hvordan det gar med Fred. - Han kan passe pa seg selv.
Jeg vet ikke. Det er ikke lett for flygutta a lande igjen.
Nar man har vært i infanteriet, er enhver forandring til det bedre.
Sett deg ned og snakk med meg.
Greit. Du er blitt tøff.
- Er dette all fløten vi har? - Ja.
Det er trasig nar en mann ikke far nok a spise hjemme.
- Se pa buksene mine. - Hva er det med dem?
De er for store. Man kan se hva krigen gjorde med vekta mi.
- Holder du inn magen? - Nei, den er borte.
Alle de gamle klærne mine ma ordnes.
Ikke fort deg for mye.
Etter et par uker med storspising, vil buksene passe perfekt.
Ikke ta den.
Ja, han er her.
Hvis det er krigsadministrasjonen, er jeg ute.
- Det er Mr Milton. - Hvem?
Mr Milton i banken.
Han kommer na.
Ja.
Ja, det er godt a høre din.
Ja.
Ja, absolutt. Ja...
Ikke sa verst.
Ja. Selvsagt.
Det er vennlig av deg.
Ja.
Jeg skal stikke innom.
Det gar bra med henne, takk.
Ja, de har det ogsa fint.
Det er...
Takk.
Ja, bra...
Ha det.
Han ringer hver dag for a se om du er her. De vil sikkert ha deg tilbake i banken.
- Han vil jeg skal komme og snakke. - Du skal vel ikke jobbe med en gang?
Du burde hvile litt og ta deg en ferie.
Jeg ma tjene penger.
I fjor var det a drepe japanere, na er det a tjene penger.
Vi klarer oss en stund til.
Hvorfor plage meg den første dagen jeg kommer hjem?
Kan jeg ikke være sammen med familien? Kom og sett deg.
- Stolen knekker. - Vi kan ikke bekymre oss for stoler.
Ikke nar de vil ha meg tilbake i en fin, feit jobb i en fin, feit bank.
- Du virker ikke sa glad for det. - Det er jeg ikke.
- Hvorfor ikke, skatt? - Jeg tenker pa de andre hele tiden.
Alle dem som ikke har deg.
- Du er gal. - Nei, for normal for mitt eget beste.
- Ja, sir? - Var dette Bullards varehus?
Det ble tatt over av Midway-kjeden. Men gamle Mr Bullard er her enna.
- Han er ved telefonen. - Takk.
Ja, sir?
- Hei, Mr Bullard. - Det er godt a se deg igjen.
Det er godt a se deg.
- Hva har skjedd her? - Jeg solgte.
Midway har lenge ønsket dette stedet.
- Jobbet ikke han her? - Jo. Han vil sikkert ha jobb igjen.
Det far han ogsa - med alle de ordenene pa brystet.
Alles jobber er i fare med alle soldatene i nabolaget.
- Hils pa ny daglig leder, Mr Thorpe. - Jeg tror ikke det.
Jeg kom bare innom for a hilse pa.
Ja, jeg vet det. Men Midway er en stor kjede.
Man vet aldri. Kom.
- Takk. - Vi ses siden.
- Du gjorde det bra i krigen. - Middels.
Siden forretningen har ny eier, har vi ikke plikt til a gi deg jobben igjen.
Jeg tenkte ikke pa den gamle jobben min. Jeg ser etter en bedre en.
Hva slags kvalifikasjoner har du? Og erfaring?
To ar ved ismaskinen, tre ar bak et Norden-bombesikte.
Ja. Fikk du noen erfaring med varekjøp da du var i militæret?
- Nei. - Innkjøp?
Nei, jeg bare kastet bomber.
- Personalerfaring? - Nei.
Men som offiser matte du vel fungere som leder,
kommandere menn og holde moralen oppe?
Jeg var kun ansvarlig for at bombene traff malet.
- Jeg hadde ikke kommandoen. - Du har sikkert god erfaring fra det.
Men den har vi dessverre ikke bruk for her hos Midway.
Det kan hende du kan bli Mr Merkels assistent. Han har overoppsyn.
- "Sticky" Merkel? - Clarence Merkel.
Det er ham. Han var assistenten min ved brusmaskinen.
Han er flink.
Jobben innebærer deltidsjobbing med betjening av brusmaskinen.
- Og hva er lønna? - 32,50 i uka.
Jeg tjente over 400 dollar i maneden i Luftvapenet.
Krigen er over.
Jeg far se meg rundt. Takk.
Og pass pa forkjølelsen.
- Jeg ma stikke. Kommer innom siden. - Greit. Ha det.
Unnskyld meg, jenter.
FROKOST
LUNSJ
MIDDAG
Nei, forholdene er ikke sa bra for tiden.
Det er mye uvisshet i forretninger. Streiker. Skattene er høye.
- Liker du den sigaren? - Ja, den er god.
Vanskelig a fa tak i under krigen, men na far vi dem fra Havana.
Tingene gar seg nok til med tiden.
Vi vil gjerne ha deg tilbake igjen.
Det er hyggelig av deg, men jeg sa at Steese sitter ved min gamle pult.
- Jeg vil ikke ødelegge for ham. - Steese blir hvor han er.
Du blir forfremmet.
Hva sier du til a bli visepresident for avdelingen for smalan til 12000 i aret?
Hva sier du til det?
Jeg sier det er utrolig.
Jobben er der.
- Du er den rette til jobben. - Hvorfor tror du det?
Din krigserfaring kan være uvurderlig for oss.
Vi har mange nye problemer. For eksempel krigsveteranloven.
Den betyr at vi ma overveie alle mulige lan til krigsveteranene.
Vi trenger en mann som skjønner en soldats problemer,
og som skjønner de grunnleggende prinsippene innen bankdrift.
Med andre ord: deg.
Hva sier du?
- Jeg er overveldet. - Selvsagt.
- Kan du ta dem inn na? - Ja, sir.
- Jeg har tenkt pa a slappe av litt... - Naturligvis.
Etter det du har vært gjennom, trenger du ferie. Takk.
Du har krav pa a nyte livet før du begynner igjen.
- Det er snilt av deg. - Nar du far tid...
Dette er rapporter med alle tallene fra avdelingen for smalan.
Bare nar du har fri, selvsagt.
Dokumentmappen er en gave fra banken.
Takk skal du ha.
- Fint a ha deg tilbake. - Takk, sir.
Skatt, jeg visste du var knust.
Men du kan finne en annen blondine. Hva med Sylvia Mack?
Du er gal. Jeg synes hun har fine bein.
Jeg er lei meg, men han vil ikke at jeg skal jobbe netter.
Han sier det passer darlig.
Han er vidunderlig.
Flott uniform med mange ordener pa brystet.
Jeg skal ta ham med en dag.
Det ringer pa. Det er nok Freddy.
Har du ekstranøkkel? Jeg vil gjerne ha den.
- Hva ser du pa? - Milde mane, skatt.
Det er første gang jeg har sett deg i sivil.
Fra na av, skatt, vil du ikke se meg i noe annet.
Jeg har ristet bort møllkulene hjemme hos pappa.
Jeg ringte til Blue Devil.
- Hvem? - Nattklubben. Jeg sa opp.
- Alle tiders. - Men la oss spise middag der.
Jeg vil presentere deg. De har hørt sa mye om deg.
Hva du enn sier, skatt. Her er noe parfyme fra Paris.
Fleurette nummer 5.
Og skjerfet er flott. Tenk a fa ting fra Paris.
Det er himmelsk. Hva er det bilde av?
Bombemal i Düsseldorf.
Det er mitt B-17-fly.
Hva er det?
Sma, sorte blomster som vokser i himmelen.
- Det er meg. - Det var pa bombesiktet mitt.
- Du fløy mye over Tyskland. - Det er søtt.
Gutta ertet meg. De sa pa det og spurte hvem damen var.
Da jeg sa det var kona mi, sa de "Ingen har sa pen kone."
"Hva er telefonnummeret hennes?"
Vil du ga med uniform nar vi gar ut?
For min skyld.
- Jeg er lei meg. - Jeg ville blitt sa stolt.
Kan du ikke det, da?
Siden det er deg og jeg ikke har noe sted a henge den, sa la ga.
Men dette er siste gang.
Hvis du ikke liker meg i sivil, sa ma vi være her hele tiden.
Ville det vært sa ille?
Du ma fa deg noen nye klær. Den dressen er grusom.
Jeg vet det. Men de sier at det ikke er noe nytt a kjøpe na.
Jeg vet hvor du kan fa skreddersydd dem.
- Er det en svartebørs? - Hvis du kjenner de rette menneskene,
og ikke er sa nøye pa prisen...
Det er vi ikke. Jeg har kontanter.
Nesten 1000 dollar fra statskassen.
Na ser du nydelig ut.
Du ligner deg selv.
Det er sa nydelig, jeg kan knapt tro det.
Na kan vi ha hvetebrødsdager uten a bekymre oss for noe.
Som om intet har skjedd. Som om du aldri hadde dratt.
Vi er tilbake til utgangspunktet.
- Ikke si det. - Ikke si hva?
At vi er tilbake til utgangspunktet. Dit vil vi aldri igjen.
Hvorfor ikke? Hva er i veien?
Glem det. Jeg var pa varehuset i dag og ble minnet om det.
Bli med ut og ha det moro.
- Hallo. - God ettermiddag.
- Har du sett Homer? - Han er i bua.
Han vil øve seg pa a skyte.
Sa han kan ga pa jakt.
Skulle trodd han sa nok skyting under krigen.
Han vil vel bare holde seg beskjeftiget.
Sikkert. Skulle ønske det var noe jeg kunne gjort for ham.
Moren hans og jeg har prøvd a fa ham til a føle seg hjemme,
men han holder seg bare for seg selv.
Hallo. Hva driver dere med?
lkke noe. Vi bare leker.
Det er jenta hans. De er forlovet.
- Ser du etter noe? - Nei. Vær sa god.
- Hvordan gikk det? - OK.
Du klarte deg bra.
Jeg kan gjøre det bedre.
Jeg har villet snakke med deg.
- Om hva da? - Om alt. Om oss.
Hva da angaende oss? Har vi det ikke bra, da?
Nei. Hør her.
Jeg hører.
Du skrev at nar du kom hjem, sa skulle vi gifte oss.
Du skrev det minst 100 ganger. Er det ikke sant?
Jo, men ting er annerledes na.
Har du skiftet mening?
Har jeg sagt noe om a skifte mening?
Nei.
Det er det jeg mener. Du har ikke sagt noe om noe.
- Den er vel ikke ladd? - Selvsagt ikke.
Tror du ikke jeg kan handtere et gevær?
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Jeg vet bare at jeg var forelsket i deg da du dro, og at jeg er forelsket i deg na.
Andre ting kan ha endret seg, men ikke det.
Vil dere se hvordan krokene fungerer?
Vil dere se misfosteret?
Greit, jeg skal vise dere.
Ta en god titt.
Jeg mente ikke noe.
Jeg bare...
Jeg er lei meg.
Det er ikke din feil.
Ga og lek med vennene dine na.
Jeg vet det. Jeg tok feil.
Jeg burde ikke oppført meg sann.
Det var ikke hun som brente av meg hendene.
Det skal ga bra. Jeg ma bare finne ut av det selv.
- Jeg kan hjelpe deg om jeg far lov. - Jeg ma finne ut av det selv.
Jeg vil bare at folk behandler meg normalt,
og ikke synes synd pa meg.
Det er sikkert vanskelig for dem a gjøre det.
Jeg ma bli vant til det, og ikke la meg merke ved det.
- Kan jeg ikke...? - Nei. Jeg ma gjøre det selv.
- Ja? - Jeg skal legge meg na.
Jeg kommer na.
- God natt. - God natt.
Takk.
- Hallo. - Hva har du der?
Kveldsmat. Maissuppe, potetsalat, salami og pølse.
Vi skal til Jackie's Hot Spot. Jeg har reservert.
- Vi skal spise hjemme. - Er du syk, eller?
Nei. Blakk.
- Blakk? - Jepp.
Hva skjedde? Hvor er alle pengene?
Vi har brukt dem. Det er det som har skjedd.
Jeg sa ikke at pengene nesten var oppbrukt,
for jeg hapet at jeg skulle fa en fin jobb.
Men jeg far ingen,
sa vi ma glemme Jackie's Hot Spot, Blue Devil og alle de andre stedene.
Har du prøvd a fa jobb?
Jeg har vært over hele byen - pa alle arbeidsformidlingene.
De sa jeg ma være lærling i et par ar,
eller ga pa yrkesskole.
Et par ar med deg i barnehagen.
Hva skal jeg gjøre i mellomtiden?
Du kan jo hjelpe meg med leksene.
- Er alt i orden? - Selvsagt. Hvordan det?
Er det noe i hodet ditt...?
Hodet mitt? Mener du om jeg er gatt fra forstanden?
Jeg har lurt pa det.
Hva var Gadowsky?
- Hvor har du hørt om ham? - Du snakker i søvne.
Det er noe som brenner, og du vil at noen skal hoppe ut.
Du bare sier "Gadowsky."
Gadorsky.
Han var en venn, en B-17-pilot. Han ble skutt ned over Berlin.
- Far du det ikke ut av systemet? - Jo da.
Krigen er over. Du kommer ingen vei før du slutter a tenke pa det.
- Kom igjen, glem det. - Det skal jeg.
Jeg har ikke nevnt det, men jeg har spart noen penger.
Jeg spanderer middagen i kveld.
Du far heller spare dem litt til. De kan komme med en gang.
Takk for tilbudet, men vi spiser hjemme.
Jeg er sulten. Jeg gar ut alene.
- Nei, du skal spise det jeg lager. - Slipp meg.
Dommeren sa "I gode og onde dager". Dette er de "onde".
- Nar far vi "gode"? - Sikkert nar jeg blir litt klokere.
Nar jeg skjønner at jeg ikke er en offiser og gentleman lenger,
bare en arbeidsløs brusgutt.
Sett deg og les et blad eller hør pa radioen, mens jeg varmer suppen.
Jeg skal lage god mat til deg, skatt.
Sann jeg gjorde ved brusmaskinen før krigen.
Parfyme og kosmetikk er vare beste avdelinger.
De star for 34°/€ av bruttoinntekten, og enda høyere profitt.
Som du kan gjette, er kundene i den avdelingen kvinner.
Ja, det hadde jeg gjettet.
Du ma lære deg a uttale alle parfymenavnene riktig.
- Rêve Romantique. - Det betyr "romantisk drøm".
- Snakker du fransk? - Bare nok til a bestille i barene i Paris.
La oss fa én ting pa det rene. Navnet "Sticky" brukes ikke mer.
Ja, Mr Merkel. Det skjønner jeg.
Denne uken satser vi pa det nye champagneboblebadet til 1,98.
Her er noen spesielle... Se her.
Her er det spesielle tilbud.
- Takk. - God morgen, Mr Latham.
Hva har vi her? Bretton Woods-avtalen?
Det er Mr Novak der borte. Han søker om veteranlan.
- Utmerket. Jeg skal snakke med ham. - Mr Novak.
- Sett deg. - Takk, sir.
Ikke kall meg "sir".
Jeg er en sersjant.
- Jeg ser du var i Marinen. - Ja, sir.
Jeg mener ja, det var jeg. Som Seabee.
- Hvor hadde du tjeneste? - Over hele Stillehavet.
- Den ene øya etter den andre. - Hva gjorde du for det meste?
Jeg gikk i land før landsettinger og ryddet miner og undervannssperringer.
Nar det var nok jord til en flystripe, bygde vi den.
- Var det spennende? - Nei, det ble monotont.
Alle øyene ser like ut. Før lwo Jima. Den var annerledes.
Det har jeg hørt.
Jeg ser du har kone og fire barn.
Ja. Det ville vært flere hvis jeg ikke var borte i tre ar.
- Og na vil du kjøpe gard. - Jeg har sett meg ut en eiendom.
16 hektar ved Anton Corners.
Hva med sikkerhet?
- Sikkerhet? Hva er det? - Sikkerhet for lanet.
Hva har du a stille som sikkerhet?
Har du noen aksjer eller obligasjoner? Eiendom eller verdigjenstander?
Nei. Poenget er at jeg ikke har noe eiendom.
Det er derfor jeg vil ha lan.
Jeg skjønner.
Ingen sikkerhet. Det gjør ting vanskelige.
Jeg er en god bonde. Selv under krigen holdt jeg pa.
Jeg dyrket jorden i fritiden pa de ulike øyene,
sa vi fikk ferske tomater og denslags.
Før krigen var jeg forpakter, som min far var før meg.
Og na vil jeg gjerne ha min egen jord.
- Liker du a dyrke ting? - Ja, sir.
Med matmangelen vi opplever for øyeblikket,
er landbruk noe av det viktigste a satse pa.
Jeg mener... Synes du ikke det?
Jo.
Jeg føler ikke at jeg ber banken om almisser.
Det er min rett. Andre tidligere soldater har i det minste sagt
at regjeringen garanterer oss lan...
Ditt lan blir administrert gjennom denne banken,
som vil skaffe halvparten av de 6000 dollarene du trenger.
Dermed løper banken en risiko.
Unnskyld meg.
Se pa deg.
- Er det her du jobber? - Ja. Raner du banken?
Se, 200 lapper. Det er det jeg far hver maned fra na av.
Ganske enkelt.
- Er du sikker pa at du ikke ble snytt? - Jeg fulgte med da han telte dem.
Visste du at Fred jobber pa Midway varehus?
- Nei. - Han presenterte meg for kona.
- Ja vel? - Skikkelig fin.
Vi ma treffes alle sammen pa Butch's.
Ja. Det er dit jeg skal na.
- For a ta pianotime. - Du...
Ta en for meg.
- Vi ses etterpa. - Ha det.
Som jeg sa, er det en viss risiko forbundet med lanet.
Eiendommen ma takseres. Men du far lan.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal fa takket.
Ikke prøv. Du virker som en god risiko.
Nar tomatene er modne, vil jeg gjerne smake.
- Jeg skal si fra nar papirene er klare. - Takk, sir.
Gud velsigne deg.
Denne har jeg sett reklame for.
En lykkes natt. Er den sa god som det heter seg?
Hva sier de? "Uforglemmelig og smektende."
Ja, helt klart alt det.
Dexter.
- Ikke lek, Bud. - Jeg heter ikke Bud.
- Slutt. - Jeg ville bare se hvordan den fungerte.
Beklager. Du hørte hva mamma sa.
Forførelse. Hvor mye koster den?
Den er... ganske dyr. 16,50. Men det er en stor flaske.
Ser du?
- Det er et sikkert kjøp. - Hva mener du?
Det er en parfyme til alle humør.
- Greit, jeg tar den. - Utmerket.
Mamma, se. Pang, pang, pang, pang.
Jeg skjøt det ned i flammer.
Jeg er lei...
Takk sa mye. Jeg kommer straks.
Kan du ta dette?
Denne damen har pakken din snart.
- Takk skal du ha. Kom snart igjen. - Takk.
- Du var vidunderlig. - Jeg ville sla ham.
Det er mot reglene a skravle hvis man ikke selger.
- Greit, jeg kjøper noe. Hva er det? - Gjenvunnet ungdom, krem.
Men du trenger ikke slikt tull.
Dette er rensemelk. Dette er rensemelkfjerner.
Hvis du ikke bruker den, sa sparer du penger, for da trenger du ikke den andre.
Hva med noe krem? Denne koster 2,98.
Og halvparten ville vært for mye.
Jeg kom ikke for a kjøpe noe.
Pappa sa du jobbet her, sa jeg kom for a hilse pa.
Et øyeblikk. Jeg har...
Jeg har en time fri klokken ett. Skal du noe til lunsj?
- Nei. - Takk, frue.
Møtes utenfor om 20 minutter. Kom innom igjen.
Takk.
- Eplekaken er hjemmelaget. - Bra.
Takk.
Det er et fint sted. Jeg har aldri hørt om det før.
Jeg var innom her før krigen noen ganger.
Jeg pleide a tenke pa stedet da jeg var i krigen.
"Nar jeg kommer hjem, skal jeg aldri spise pa et drittsted som Lucia's."
Hva annet var det du ikke ville gjøre?
Jeg hadde ikke klare tanker, men jeg var sikker pa to ting.
At jeg aldri skulle tilbake pa varehuset.
Hva var det andre?
Det var enda teitere.
Jeg drømte om a ha mitt eget hjem.
Et fint lite hus til meg og kona pa landet...
Eller i forstedene.
Den slags dumheter man drømmer om nar man er i krig.
Man trenger ikke a være i krig for a drømme om slikt.
Nei, man kan fa ville ideer her hjemme ogsa.
- Ma du være pa jobb to? - Ja.
Er det ikke best at...?
- Ja. Regningen, takk. - 85 cent hver pluss moms: 1,76.
Takk skal du ha. Ha det.
- Ha det, signorina. Kom igjen. - Det gjør vi. Ha det.
Det skulle ikke ha skjedd.
Men det var vel uunngaelig.
Vi diskuterte lanet til denne mannen. Hva heter han?
Ja, jeg godkjente det.
Pa hvilket grunnlag?
Min egen dømmekraft. Han virket som en sikker investering.
Men han har ingen sikkerhet.
- Du ma ha sett noe i ham. - Ja.
- Hva var det? - Trygghet.
Sikkerhet.
I militæret jobbet jeg med menn som ikke hadde med seg noe,
bortsett fra det de bar rundt og hadde inni seg.
Jeg sa dem bli testet. Noen klarte seg, andre ikke.
Men man sa hvem man kunne stole pa.
Denne Novak er OK.
Hans "sikkerhet" er i hendene, hjertet og motet. I hans borgerrett.
- Ingen nekter ham rettigheter. - Jo, hvis vi ikke gir ham sjansen...
Du trenger ikke rope.
Nei, du har jo godkjent lanet, sa saken er avgjort.
- Men i fremtiden... - Ja, jeg skjønner.
I fremtiden skal jeg være mer forsiktig.
Takk.
Du vet hva jeg alltid har følt angaende deg.
Jeg har alltid regnet deg som en av familien.
Som min egen sø... yngre bror.
Jeg valgte deg personlig til jobben, og er sikker pa at du klarer den bra.
Vi ønsker a hjelpe veteraner nar det er mulig.
Men vi ma huske at det ikke er vare penger vi gir ut.
De tilhører kundene, og vi kan ikke gamble med dem.
Det skal jeg huske.
Vi møtes pa Union Club klokken 19.30.
- Og hils til din sjarmerende kone. - Takk.
Skift i en fart. Og ga med den nye dressen.
Vi skal spise pa Embassy Club.
Det er gratis. Vi ble invitert.
- Av hvem da? - Miss Peggy Stephenson.
Hun ringte og sa faren hennes var en venn av deg. Høres søt ut.
Hun skal med en kjæreste, og ba oss være med.
- Sa du at vi kom? - Det kan du vedde pa.
Ring henne og si vi ikke kommer. Si at jeg har lagt andre planer.
- Hvem er Peggy Stephenson? - Hun er en jente.
Jeg trodde ikke hun var en kenguru. Hvor traff du henne?
Da jeg kom tilbake, ble jeg med Al Stephenson og kona hjem.
Hun er datteren deres. Jeg har aldri sett henne før.
Eller siden?
Hvis du tror du far noe ut av dette, blir du skuffet.
Jeg liker ikke almisser.
Du far venne deg til det, for vi far det ikke gøy for 32,50 i uka.
Sta stille.
Du ma sikkert holde tale.
Jeg har planer om a bli dritings.
- Peggy skal ut med Woody Merrill. - Hvem er han?
Bill Merrills sønn.
Merrill-familien er fintfolk. Skikkelig TKV.
- Hva er det? - Topp kredittverdighet.
- Har han ærbare intensjoner? - Det tviler jeg pa.
Men Fred og kona skal bli som anstand.
Litt av en anstand.
- Jeg tror hun er forelsket i ham. - Merrill?
Nei, Fred.
Har du bevis pa det?
Bare intuisjon.
Men jeg har god intuisjon.
- Cocktailer. - Nei. De er til Woody.
Du nekter vel ikke faren din en drape en kald kveld som dette?
- Jo, hvis jeg kunne. - Jeg hører du skal treffe Fred.
- Ja. - Hvordan er kona?
Jeg vet ikke. Jeg sier det siden.
De skal drikke cocktailer pa Union Club.
Jeg kjenner Mrs Miltons: rosa, søte og kvalmende.
Jeg spurte bare Peggy om Freds kone.
Glem det. Jeg vet hva dere tror.
- Hva tror vi? - At jeg er forelsket i Fred.
- Det har aldri falt meg inn. - Hold kjeft.
Er du forelsket i ham?
Ja.
Men jeg vil ikke være det.
Det er derfor jeg ba ham og kona bli med oss ut i aften.
Jeg tror det vil ha en sunn pavirkning pa meg.
Nar jeg bare blir kjent med henne...
Da kommer jeg meg sikkert over det.
Vi trenger ikke bekymre oss for henne. Hun kan passe seg selv.
Det er det hun tror.
God kveld.
Du kjenner faren min.
- Godt a se deg. Vil du ha en drink? - Takk.
Jeg har spilt golf med faren din.
- Har du vært der siden du kom tilbake? - Har ikke hatt sjansen.
- Vi kommer for sent. - Ja.
- Ha det gøy, barn. - Takk.
Hils til Fred.
Kom igjen.
Ja, Mr Milton.
Ikke vær kjedelig.
Vi kommer for sent.
I dag ma landet vart sta der det alltid har statt,
som initiativets høyborg,
landet med uendelige muligheter for alle.
Det er underlig passende
at vi møtes i aften for a hedre en som modig har kjempet for denne frihet.
Mine damer og herrer, vi hilser var venn, kollega og helt.
Kom igjen, opp med deg.
Mine damer og herrer, jeg er veldig glad for a være her.
Jeg er glad for a være noe sted overhodet.
Jeg er faktisk veldig glad.
Kanskje du burde sette fra deg flasken der.
- Sparer deg en del turer. - Gode, gamle Al.
Jeg er glad alle har klart seg sa bra.
Som Mr Milton sa perfekt uttrykte det,
star vart land i dag der det star. Hvor det enn er.
Dere er nok enig nar jeg sier at det er pa tide a stanse fjolleriet,
se sannheten i øynene, glemme krigen og dra pa fisketur.
Men det skal jeg ikke si.
Jeg skal bare oppsummere alt med ett ord.
Kona mi mener ikke at jeg burde oppsummere alt med ett ord.
Grunnen til min suksess som sersjant
primært skyldes min tidligere opplæring hos Cornbelt Loan and Trust Company.
Jeg brukte kunnskapen jeg ervervet der i infanteriet.
For eksempel en dag i Okinawa, sa en major "Ser du den asen?"
Jeg sa "Ja, sir. Jeg ser den." "Bra," sa han.
"Du og troppen din skal erobre den."
Sa jeg sa "Men den operasjonen er risikabel."
"Vi har ikke nok sikkerhet."
"Jeg vet det", sa majoren, "men dere skal ta den."
Sa jeg sa "Jeg er lei meg, major. Uten sikkerhet, ingen as."
Sa vi tok ikke asen, og tapte krigen.
Jeg synes den lille historien er betydningsfull.
Men jeg har glemt hvorfor.
Til slutt vil jeg fortelle en festlig anekdote.
Jeg kan mange, men de fleste er pikante.
Sa jeg skal bare si dette.
Jeg elsker Cornbelt Loan and Trust Company.
Noen sier at banken har areforkalkning og er hjerteløs.
Jeg nekter a høre pa sann snakk.
Banken var lever, den er gavmild og sjenerøs.
Og vi far sa lang kø av kunder
som ber om og far smalan,
at folk vil tro vi gambler med pengene til kundene.
Og det gjør vi.
Vi gambler med landets fremtid.
Takk.
Jeg takler det ikke lenger. La oss sette oss.
Vi kommer ikke ut. Jeg er fanget.
Hvordan gar det?
Unnskyld meg.
Vi kan ikke falle.
- Er det bordet tilfredsstillende? - Alt er supert.
Takk sa mye. Er dere klare til a bestille?
Beklager.
- Jeg skjønner det ikke. - Hva?
Hvorfor du ikke er interessert i meg. Jeg synes jeg er pen.
- Ja, du er uimotstaelig. - Sa hvorfor stritter du imot?
lkke alle ekteskaper er som deres.
- Hvilket? - Dine venners, Fred og Marie.
- Hva er i veien med deres ekteskap? - Bare én liten detalj.
De liker hverandre ikke.
Det er helt grusomt.
- Vil du ikke danse? - Jo, kan jeg lane ham?
Ja.
- Hvorfor gjorde du dette? - Hva mener du?
Ringte Marie og arrangerte dette.
- Jeg gjorde det med vilje. - Hvorfor?
For a bevise for meg selv at det som skjedde i ettermiddag ikke skjedde.
Men det gjorde det.
Det matte skje.
Og hvis vi treffer hverandre mer, skjer det igjen.
Unnskyld oss.
Unnskyld meg.
- Vi vil ha bilde tatt der snart. - Greit, jeg kommer.
Unnskyld meg.
- Hallo. - God kveld.
- Pass pa deg selv. Flere ulver. - Jeg vet det.
Ikke bry deg om skiltet. Ga rett inn.
- Woody er en søt gutt. - Han er festlig.
Og han har penger. Familien hans eier halve byen.
Han er ganske klar for deg.
Jeg vil ikke blande meg, men var jeg deg, hadde jeg tatt Woody.
Han og jeg er gode venner, men det er ingen romanse.
Glem romantikken. Det ordner seg selv. Jeg snakker fra erfaring.
De sier at penger ikke er alt. Kanskje ikke, men det hjelper.
Mens Fred var borte, hadde jeg over 500 i maneden,
med hans sjekker pluss min egen jobb.
Na ma vi to leve av det Fred tjener pa varehuset. 32,50 i uka.
Stakkars Fred. Han har ikke alltid vært sann.
Militæret har hatt en fryktelig pavirkning pa ham. Sugd livet ut av ham.
Han er ikke tilfreds med den jobben.
- Han far seg noe bedre. - Kanskje han tjener 50 i uka om fem ar.
Man kan ikke fa lykkelige ekteskap med sa lite gryn.
Du er søt. Men du trenger mer sminke.
Og en bedre frisyre. Jeg skal gi deg navnet til frisøren min.
Du har ikke noe a bekymre deg for.
Du far Woody og lever lykkelig alle dager. Den er sikker.
Takk.
Ga tettere sammen og hold rundt hverandre.
Kom igjen. Det gjør ikke noe.
Jeg skal si fra. Smil, alle sammen. La oss snakke.
For en super fest. Vi ma gjenta dette.
Ta bildet.
Vi vil ha fire kopier, skatt.
Mr Milton snakket entusiastisk om talen din.
Ja. Det gjorde han, den hykleren.
- Tror du han sparker deg i morgen? - Nei, sa ilter er han ikke.
Han støtter meg til neste gang jeg gir mannen i gata et lan.
Da ma jeg kjempe pa nytt.
- Ja? - Det er meg.
Kom inn, skatt.
- Hadde du det gøy? - Ikke sa veldig.
Hva er dette? Children's Hour?
Unnskyld.
Hvordan er hun?
Jeg er glad jeg gikk ut med dem.
Selv om det var en ubehagelig opplevelse.
Det krevde mot, skatt. Men det har du nok av.
Jeg trenger det. Jeg har bestemt meg.
- Flink jente. - For hva?
Jeg skal ødelegge det ekteskapet.
Jeg orker ikke a se Fred med en kvinne han ikke elsker.
Og som ikke elsker ham.
Det er grusomt for ham. Ydmykende, det knuser ham.
Noen ma hjelpe ham.
- Vet du at han ikke elsker henne? - Selvsagt.
Sa han det?
- Sa hun det? - Nei.
Sa du antar det.
Han hater henne. Jeg vet det.
Er du Gud? Hva gir deg rett til a blande deg i andres liv?
Er Fred forelsket i deg?
Ja.
- Har du vært sammen med ham? - Bare én gang. I dag.
Det var respektabelt.
Men da vi sa ha det,
la han armene rundt meg og kysset meg,
og da visste jeg det.
Tror du at et kyss fra en glatting som Fred betyr noe?
Du kjenner ham ikke. Du vet ikke hvordan han er inni seg.
Ikke hun heller. Kona.
Det er sikkert det hun tenkte -
en glatting med penger i pungen.
Men na som han ikke er glatt, har hun mistet interessen.
Men du er klokere enn resten av verden.
Du kan se de hemmelige avkrokene i hans innerste sjel.
Ja, for jeg elsker ham.
Skal ødelegge ekteskapet hans. Har du bestemt deg for hvordan?
Skal du gjøre det med øks?
Det er ikke din sak.
Du har glemt hvordan det er a være forelsket.
Hørte du det? Jeg er sa gammel og avfeldig at jeg har glemt alt om begjær.
Peggy mente ikke det. Gjorde du vel, skatt?
Nei.
Jeg vet ikke hva jeg mener.
Alt har bare vært sa perfekt for dere bestandig.
Dere elsket hverandre, giftet dere i en stor kirke
og var pa bryllupsreise i Frankrike.
Dere har aldri hatt noen problemer.
Sa hvordan skal dere kunne forsta meg og Fred?
Har vi aldri hatt problemer?
Hvor ofte har jeg sagt at jeg hater deg og trodd det oppriktig?
Hvor ofte har du sagt at du er lei av meg, og at det var over mellom oss?
Hvor mange ganger har vi mattet bli forelsket pa nytt?
Jeg er lei meg.
Glem det, skatt.
- Er Al her? - Han venter pa deg der.
Sett deg.
- Hva er det du drikker? - Kaffe. Jeg ma holde hjernen klar.
- Kaffe, bourbon med soda. - Skal bli, sir.
Hva tenker du pa? Vil du lane penger eller noe?
Jeg ringte for a spørre deg om noe.
Ut med det.
Er du forelsket i Peggy?
- Ma jeg svare? - Nei.
Men jeg gjentar: Er du forelsket i Peggy?
Ja.
Jeg takker for det korte og ærlige svaret.
Ingen arsak. Hva skal vi snakke om na?
Kona di. Hva med henne?
Hvor passer hun inn i denne romantiske situasjonen?
Er det din sak?
Det er det Peggy sa - at det ikke er min sak.
Sa hun har ogsa blitt kryssforhørt.
Hun fortalte meg og moren sin et par ting.
Vi har et uvanlig forhold i var familie.
Det kan virke platt og gammeldags, men vi snakker sammen.
- Jeg er glad i Peggy, og jeg... - Hun skal ikke rote seg borti en sjusk.
Det har jeg ikke kalt deg. Enna.
Jeg vil ikke se henne rote seg borti dette.
Hva gjør vi na? Gjør opp i smuget?
Jeg anbefaler det ikke.
Jeg har lært a slass med skitne triks.
Kanskje jeg brekker nakken pa deg.
Det vil jeg ikke like.
- For jeg er ganske glad i deg. - Takk.
Men jeg liker ikke at du sniker deg rundt for a treffe Peggy,
og nyter hennes kjærlighet i det skjulte.
Jeg skal gjøre alt jeg kan for a holde henne unna deg,
sa hun glemmer deg og gifter seg med en som gjør henne lykkelig.
Da er visst det avgjort.
Jeg kan ikke treffe henne mer.
Det kan jeg garantere.
Jeg skal ikke treffe henne mer.
Jeg skal ringe og si fra.
- Er det godt nok? - Ja.
- Har du noe annet pa hjertet? - Nei.
Ha det.
Jeg spanderer drinkene.
Al Stephenson er der.
- Hvordan gar det? - Bra, takk.
- La oss vise Al nyutviklingen. - Klart det.
Jeg har noe a vise deg. Kom igjen.
- Vent til du hører dette. - Alt klart?
- Jeg er klar nar du er det. - Én, to, tre.
Det er bra.
Hva er i veien? Likte du det ikke?
Det var supert. Jeg trodde du tullet med pianotimene.
Det var Fred.
- Er noe i veien? - Nei, han matte pa varehuset.
Kom igjen, spander en drink pa meg.
Hvem var det?
Han sa han var lei for det som skjedde.
Han sa det var urettferdig overfor kona at vi traff hverandre igjen,
for jeg er den type jente som apenbart tar slike ting for seriøst.
Sa sa han ha det, veldig høflig, og la pa.
Du og pappa trenger ikke bekymre dere for meg mer.
Det er slutten pa min karriere som den andre kvinnen.
Jeg vet du synes synd pa meg. Du tror hjertet mitt er knust.
Men behold sympatien. Jeg ser ting i klarsyn na.
Jeg har vært en tosk.
Jeg far fornuften hamret inn na.
Jeg er glad det rotet er over.
Jeg er glad jeg aldri skal se ham igjen...
To sjokoladeis pa vei...
Hva med ost- og skinkesandwich?
Det skal bli.
Vær sa god.
Takk.
Star til? Fint a se deg.
Hva skjedde pa Butch's?
- Hva mener du? - Deg og Al. Var det problemer?
Nei. Vi hadde bare en vennligsinnet prat.
Vær sa god, sir.
- Hva skal det være? - Samma. Sjokoladeis.
- Star til, soldat? - Sjømann.
Unnskyld meg.
Kan jeg stille deg et personlig spørsmal?
Hvordan fikk jeg krokene, og hvordan fungerer de?
Det er det alle sier nar de begynner med "Kan jeg stille deg et spørsmal?"
Jeg ble drittlei av de gamle hendene mine.
Det var for mye pes a vaske og stelle dem.
Sa jeg byttet i denne nye modellen.
De opereres med radar. Se.
- Ganske søtt. - Du har mot.
Det er fryktelig a se en kar som deg som matte ofre seg. For hva?
For hva? Jeg skjønner ikke hva du mener.
- Skal det være noe annet? - Regningen.
Vi seilte i var egen sjø. Vi ble presset med i krigen.
Av japanerne og nazistene.
De hadde ikke noe imot oss. De ville slass mot britene og kommunistene.
De ville slatt dem, hvis ikke vi ble lurt til a være med av Washington.
Hva er det du snakker om?
Vi kjempet mot feil folk.
Les fakta. Finn ut selv hvorfor du matte miste de hendene.
- Sa gjør noe med det. - Du far betale og ga.
- Hvem tror du at du er? - Betal ved skranken der.
Kaffe, takk.
Det er noe annet. Alle brusgutter i landet tror at de er noe.
Hva selger du?
Kun amerikansk propaganda.
Litt av en propaganda. Er vi bare en gjeng idioter?
Skulle vi kjempet med japanerne og nazistene?
Bare se pa fakta.
Jeg har sett dem. Jeg har sett et skip ga ned med 400 mann pa.
Var de idioter?
Det er den ubehagelige sannheten, og jo før du...
- Om jeg bare hadde hendene mine. - Ta de bort.
Ta hendene bort fra ham.
RESEPTER
Far jeg komme gjennom?
Ga og hent apotekeren.
Gi plass. Hva skjedde?
- Fred Derry slo ham. - Hent jod og bandasjer.
- Ja, sir. - Ikke si det.
Kunden har alltid rett, sa jeg er sparket. Men denne kunden tok feil.
Jeg ser deg straks utenfor.
Jeg er lei meg for at du mistet jobben. Men den karen...
Jeg vet det. Man leser om sanne folk, men heldigvis treffer man dem sjelden.
Hva med kjæresten din?
- Skal dere gifte dere? - Jeg vet ikke.
Hvorfor vet du ikke? Vil hun ikke?
Det er ikke Wilmas feil. Hun har bare vært super.
- Sa det er din feil? - Ja, det er vel det.
- Kan du gjøre meg en tjeneste? - Klart det. Hva er det?
Jeg er ikke god til a gi kjærlighetsrad, men dra til Wilma - na.
Ta henne i armene, kyss henne, fri og gift deg med henne.
I morgen, hvis du kan.
Hvis du trenger forlover... Der er bussen min. Vi ses.
- Gar det bra? - Jeg skal bare ha et glass melk.
Bank pa nar du vil.
Hva gjør du ute sa sent?
Jeg sa du var oppe. Jeg sa deg gjennom vinduet.
Jeg ma snakke med deg.
Greit, kom inn.
- Vil du ha kylling? - Nei takk.
- Sikker? - Ja.
- Vil du ha et glass melk? - Nei takk.
Sett deg.
Familien min vil at jeg skal reise i morgen.
- Hvor da? - Til Silver Lake. Der tante Vera bor.
Det er sikkert fint.
Men jeg vil ikke dra.
Jeg vil bli her.
De vil jeg skal dra sa jeg glemmer deg.
De tror ikke du vil ha meg her, og sier du ikke vil treffe meg,
sa kanskje jeg glemmer deg hvis jeg drar bort en stund.
Kanskje det er en god idé.
Kanskje du burde gjøre det.
Vil du bli kvitt meg?
Si sannheten. Vil du at jeg skal glemme deg?
Jeg vil at du skal være fri.
Til a leve ditt eget liv.
Jeg vil ikke binde deg for alltid bare fordi du er snill.
Kan du ikke skjønne hvordan ting er, og hva jeg føler?
Jeg prøver a fortelle deg det.
Men du vet det bare ikke.
Du vet ikke hvordan det er a leve med meg,
a matte sta overfor dette hver dag og natt.
Men jeg kan bare finne ut av det hvis jeg prøver.
Hvis det viser seg at jeg ikke har mot nok, finner vi snart ut av det.
Vi har statt hverandre nær lenge, vi to.
Siden vi var barn.
Ja.
Jeg gar opp og legger meg.
Jeg vil at du skal komme opp og se selv hva som skjer.
I orden.
Jeg har lært meg a ta protesene av.
Jeg kan sno meg inn i pyjamasen.
Jeg er heldig som har albuer. Det er ikke alle som har det.
- Men jeg kan ikke kneppe igjen. - Det kan jeg.
Da vet jeg at jeg er hjelpeløs. Hendene mine er pa sengen.
Jeg far dem ikke opp igjen uten a be om hjelp.
Jeg kan ikke røyke en sigarett eller lese en bok.
Hvis den døren lukker seg, kan jeg ikke apne den igjen.
Sa avhengig som en baby som ikke far noe uten a grate seg til det.
Na vet du det.
Na aner du hva det er. Du vet vel ikke hva du skal si.
Det er i orden. Ga hjem. Ga bort, sann familien din sa.
Jeg vet hva jeg skal si.
Jeg elsker deg. Og jeg skal aldri forlate deg.
Plager det deg ikke?
Selvsagt ikke. Jeg sa jeg elsket deg.
Jeg elsker deg.
Det har jeg alltid gjort, og vil alltid gjøre.
God natt, skatt. Sov godt.
God natt.
ARBEIDSLEDIGHETSKASSE UTBETALINGER
Du far sette gassen i bann, ellers kommer mannen din hjem.
Han søker jobb. Han kommer ikke hjem pa en time.
- Hva om han gjør det? - Jeg skjønner det ikke.
Alle de pengene, og han far ingen. Hva er i veien med ham?
Han er sikkert ikke sa smart.
Hvordan gar det?
Bra, takk. Hvem er du?
Dette er Cliff Scully, en gammel venn av meg.
- Halla. - Hyggelig. Ut.
- En tøffing. - Hør na her.
Den holdningen kommer du ikke langt med. Cliff er en gammel venn.
Han inviterte meg ut, og jeg sa ja.
- Du hørte meg. Ut. - Hva gjør jeg sa? Slar ham?
Hvorfor spørre henne? Kan du ikke tenke selv?
Kom igjen. Jeg takler dette. Vent pa meg nede.
Enda en veteran?
God dag. Har du hatt problemer med a tilpasse deg?
lkke spesielt. Det er lett hvis man tar tingene som de kommer.
Det er det jeg har hørt.
- Vi ses. - Det tviler jeg pa.
- Nar plukket du opp ham? - Han er en gammel venn.
Han kom innom pa en drink.
- Kjente du ham mens jeg var vekk? - Jeg kjente mange.
- Hva tror du jeg gjorde? - Jeg vet ikke, men jeg kan gjette.
Sa gjett. Jeg kan godt gjette litt selv.
Hva gjorde du i London og Paris og alle de stedene?
Jeg har gitt deg sjansen til a bli noe. Jeg har sagt opp jobben min.
Jeg ga opp mine beste ar. Og hva har du gjort? Du er et null.
Du kunne ikke sta pa varehuset engang.
Sa jeg vil jobbe og leve for meg selv na.
Og i tilfelle du ikke skjønner engelsk, vil jeg ha skilsmisse.
Hva har du a si til det?
lkke la Cliff vente.
- Hva skal du gjøre? - Dra bort.
- Hvor da? - Sa langt fra Boone City jeg kan komme.
Det er en god idé. Du far en god jobb et annet sted.
Det er varehus overalt.
Her er en gammel genser jeg fant. Husker du den?
- Ja. - Du trenger den kanskje.
- Takk. - Du glemte disse.
- Jeg ville ikke ha dem. - Hva er det?
Fine ord uten betydning. Kast dem.
Det er omtalene fra medaljene dine.
Du har aldri vist oss dem.
De ble sendt sammen med nødrasjonene.
Vi skal skatte dem.
Jeg skal hente sokkene jeg vasket til deg.
Tror du at du gjør det rette?
Hvem kan si om det er det rette eller gale a dra?
Det betyr bare en ny begynnelse.
Hvordan vet du at det blir annerledes et annet sted?
Det er behov for karer som deg her som kjempet for a vinne krigen.
Jeg vet du ikke har hatt det lett siden du kom tilbake,
men du burde bli her og kjempe lenger pa hjemmebane.
Du er snill.
Men jeg vet nar det er pa tide a gi seg.
Jeg far komme meg av sted.
- Her er de rene sokkene. - Bare legg dem her.
- Pass godt pa far. - Jeg skal gjøre mitt beste.
- Vi vil savne deg. - Det burde dere være vant til.
Vi ses.
Det er to flighter herfra i kveld. En østover og en vestover.
Vi ma spørre piloten. Hvilken vei vil du?
Hvilken drar først?
Den mot øst drar klokken atte.
Det er greit. Jeg venter til da.
- Bryr det deg ikke hvor du drar? - Nei.
Hør pa dette. Sett deg ned.
"HK 8. Luftvapen. Tildelt Distinguished Flying Cross."
Her.
"Til tross for intense smerter, sjokk og blodtap,
og uten tanke pa egen sikkerhet,
krabbet kaptein Derry tilbake til bombesiktet,
og styrte sin formasjon perfekt til malet,
og slapp bombene sine med stor presisjon."
"Heltemotet, pliktoppfyllelsen, profesjonaliteten og styrken under kamp
utvist av kaptein Derry, under de vanskeligste forhold,
viser hans sanne verdi for ham selv og Det amerikanske luftvapenet."
"Tildelt av generalløytnant Doolittle."
TUR/RETUR?
Hva gjør du der oppe?
Hva gjør du i det flyet?
- Jeg jobbet pa et av dem. - Gjenopplever du gamle minner?
Eller kanskje jeg blir kvitt noen av dem.
Se deg omkring for siste gang. De skal pa fyllingen.
Jeg vet det. Du er skrothandleren. Før eller siden ender alt hos deg.
Dette er ikke skrot. Vi bruker materialet til a bygge ferdighus.
Du trenger vel ikke hjelp?
- Er du arbeidsledig? - Ja.
En av Luftvapenets falne engler.
Beklager at jeg ikke viser sympati.
Mens dere glamorøse gutter suste rundt der oppe, satt jeg i en tank.
En gang vil jeg gjerne høre om opplevelsene dine under krigen.
Jeg ba deg om en jobb. Har du en?
- Vet du noe om byggebransjen? - Nei. Men jeg kan lære det.
Slik som jeg lærte jobben der oppe.
Se om du tror denne gutten kan brukes til noe.
Takk.
La oss huske ordene. Bruden kommer ned de trappene
Nar jeg ser henne, begynner jeg musikken,
sa nikker jeg, og sa synger alle sammen.
Greit, da prøver vi det.
Her kommer hun.
Vent pa musikken.
Det er i orden.
- Mrs Cameron? - Ja. Mrs Stephenson?
- Ja. - Kom inn.
Datteren min.
God dag.
- Vær sa god. - Det var ikke nødvendig.
Datteren min.
Hallo, Mr Cameron.
Dette er Homers foreldre.
- Fint at dere er her. - Punsj?
Rolig na.
Jeg hørte du skulle dra fra byen. Jeg var redd du ikke kunne hjelpe meg.
- Det vil jeg alltid gjøre. - Her er ringen.
Ikke mist den.
Det er en stor dag.
- Jeg hører du bor hos foreldrene dine. - Ja.
Jeg har testet punsjen. Jeg gar ut fra at den er til barna.
- Vil du ha? - Da svarer jeg bare feil.
- Hva med deg? - Nei takk. Kanskje siden.
Hvis jeg ma drikke alene, sa lykke til.
- Takk. - Du lovet a la være.
Smak, sa skjønner du
- at man ikke kan bli full av det. - Al taler det.
- Det er helt sikkert. - Unnskyld meg.
Smak selv.
- Hyggelig a se deg igjen. - Hyggelig a se deg.
Hva har du drevet med i det siste?
Jobbet.
Ja... Pappa hørte at du har begynt i byggebransjen.
Det er en forhapningsfull vri. Jeg er i skrotbransjen.
Mange mener det er den perfekte jobb til meg,
grunnet temperament og utdannelse.
Det er fascinerende arbeid.
- Hvor er Homer? Wilma er klar. - Jeg skal hente ham.
Unnskyld meg.
Mary, Kay, kom igjen. Jackie.
Bort her.
Se pa meg.
Kjære brudepar. Vi er samlet her i dag for Guds asyn
for a forene denne mann og kvinne i den hellige ektestand.
Hvis noen mener at dette par ikke lovlig kan gifte seg,
la dem tale na, eller tie for evig tid.
Vil du ha denne kvinne som star ved din side, til din hustru?
Ja.
Vil du ha denne mann som star ved din side, til din ektemann?
Ja.
Hvem gir denne kvinne bort til denne mann?
Jeg.
Ta Wilmas høyre hand i din, og gjenta etter meg:
Jeg tar deg til min kone.
Jeg skal elske og ære deg og bli trofast hos deg
i gode og onde dager
inntil døden skiller oss ad.
Ta Homer i høyre arm og gjenta etter meg:
Ringen.
Sett den pa fjerde finger pa Wilmas venstre hand.
Gjenta etter meg:
Med denne ring ekter jeg deg.
De som Gud har forent, skal intet menneske skille.
Da Homer og Wilma har tradt inn i den hellige ektestand
og har gjort dette samlet foran Gud og menigheten,
og lovet hverandre troskap,
og har erklært det samme ved a utveksle en ring og gi handen,
erklærer jeg dere herved for rette ektefolk a være.
Gud velsigne dere begge.
Du vet hvordan det blir. Det kan ta oss arevis a komme noen vei.
Vi har verken penger eller et ordentlig sted a bo.
Vi ma jobbe og bli herset med.
DVD-tekst: Visiontext
NO